Серед пристосувань живих організмів
до середовища існування особливе значення мають так звані морфологічні
адаптації, тобто зміни у зовнішній будові, що дали змогу жити рослині саме в
тому, а не іншому середовищі існування. Певна морфологічна будова рослини, що
склалася в процесі еволюції як пристосування до умов середовища, і є життєвою
формою рослин. Пригадайте, про які життєві форми рослин ви знаєте з початкової
школи. (Дерева, кущі, трав’янисті рослини).
Розглянемо, які є життєві форми рослин і тварин. \
Пристосовуючись до умов життя, в процесі еволюції рослини сформували зовнішній вигляд, внутрішню будову, фізіологічні й біологічні особливості, що найбільш відповідають їхньому навколишньому оточенню. У результаті в природі сформувалися групи рослин, які відповідають різноманітним варіантам умов середовища. Для їх позначення датський ботанік Е. Вармінг у 1984 році ввів поняття “життєва форма”.
Розглянемо, які є життєві форми рослин і тварин. \
Пристосовуючись до умов життя, в процесі еволюції рослини сформували зовнішній вигляд, внутрішню будову, фізіологічні й біологічні особливості, що найбільш відповідають їхньому навколишньому оточенню. У результаті в природі сформувалися групи рослин, які відповідають різноманітним варіантам умов середовища. Для їх позначення датський ботанік Е. Вармінг у 1984 році ввів поняття “життєва форма”.
Життєва форма – це тип морфофізіологічних пристосувань організмів до умов середовища існування і певного способу життя.
Біоморфа – це життєва
форма, що визначається систематичним становищем видів, їх формами росту і
біологічними ритмами (циклічними коливаннями біологічних процесів і явищ).
Життєві
форми рослин – це зовнішній вигляд (габітус) певних груп рослин, який
формується в онтогенезі в результаті росту і розвитку, що історично склався у
визначених умовах навколишнього середовища як прояв пристосованості до них.
Презентація: ЖИТТЄВІ ФОРМИ РОСЛИН
Життєві форми
рослин: деревні (я, б), напівдеревні (в) та трав’янисті (г, д). Дерево (а),
чагарник (б), напівчагарник (в), багаторічна (г) та однорічна (д) трав’янисті
рослини
Види життєвих форм рослин:
·
- Дерева - багаторічні рослини з дерев’янистими надземними частинами, чітко вираженим одним стовбуром, не нижче 2 м висоти; дерева – мають добре розвинутий здерев’янілий стовбур, розгалужений або нерозгалужений, що зберігається протягом усього онтогенезу;
- · Кущі - багаторічні рослини з дерев’яніючими надземними частинами. На відміну від дерев, не мають яскраво вираженого стовбура: кущення починається від самої землі. Тому утворюється кілька рівноцінних стовбурів; кущі – головний сбур виражений лише на ранніх стадіях розвитку рослини, згодом губиться серед рівних йому або навіть краще розвинених надземниих стебел (скелетних гілок), що послідовно виникають із сплячих бруньок, а пізніше відмирає. Більшість видів кущів мають цілковито здерев’янілі подовжені пагони.
- Кущики схожі з кущами, але низькі, не вищі за 50 см.
Напівкущі відрізняються від кущиків тим, що у них дерев’яніють тільки нижні частини пагонів, верхні часто відмирають.
Ліани — рослини зі стеблами, що в’ються і чіпляються за опору.
Сукуленти — багаторічні рослини з соковитими стеблами і листками, що містять запаси води.
·
трави мають м’яке або соковите стебло, що може
слабко дерев’яніти.
Трав’янисті рослини — багаторічні
та однорічні рослини, в яких на зиму відмирають надземні частини (багаторічні,
дворічні) або відмирає уся рослина (однорічні).
Вдала система життєвих форм у 1905 році була запропонована К.
Раункієром, у якій поділ рослин на групи здійснюється за положенням меристематических тканин. Ця система базується на одному з ключових моментів адаптації рослин до несприятливих умов і тому має значну цінність. Серед спеціалістів-ботаніків дана класифікація К. Раункієра за розміщенням бруньок чи верхівок пагонів протягом несприятливої пори року щодо поверхні ґрунту і снігового покриву популярна.
Система життєвих форм К. Раункієра:
1-3 – фанерофіти; 4-5 – хамефіти; 6-7 – гемікриптофіти; 8-11 – криптофіти; 12 – терофіти (за Н.М. Черновою та О.М. Валовою, 2004)
Життєві форми рослин за класифікацією Раункієра:
1. Фанерофіти (від
грецького phaneros — явний) — бруньки поновлення розміщені високо над поверхнею
землі (дерева, кущі). Бруньки захищені лусками. Фанерофіти (відкриті) — рослини,
бруньки росту в яких розміщені вище за 30 см від поверхні землі. До них
належать дерева і кущі.
2.
Хамефіти — бруньки поновлення розміщені близько від поверхні землі. Бруньки
захищені не тільки лусками, а й снігом та відмерлим листям (журавлина,
брусниця, карликова береза). Хамефіти
(приземисті) — рослини, бруньки відновлення яких розміщені біля поверхні
ґрунту, або не вище 20-30 см від поверхні, взимку можуть перебувати під снігом.
Це напівкущі та кущики.
3. Гемікриптофіти
— бруньки поновлення розміщені на рівні поверхні землі. Тому бруньки захищені
не тільки лусками, а й снігом, відмерлим листям та грунтом (кульбаба, підбіл). Гемікриптофіти (приховані) —
рослини, бруньки відновлення яких розміщені на рівні поверхні ґрунту, або у
самому поверхневому її шарі, часто вкритому підстилкою. До них належать
більшість багаторічних трав.
4. Криптофіти — бруньки
поновлення розміщені під поверхнею землі (рослини, що мають цибулини, бульби,
кореневища). Криптофіти (заховані) — рослини,
бруньки відновлення яких заховані у ґрунті чи під водою. До цієї групи належать
рослини, які мають видозмінені пагони — цибулю, бульбу чи кореневище.
5. Терофіти — однорічники, що перезимовують у вигляді насіння. Терофіти — однорічні рослини, які не
мають бруньок, розмножуються лише насінням.
Раункієр вважав, що життєві форми складаються історично як результат пристосування рослин до кліматичних умов середовища. Відсоткове співвідношення і розподіл видів за життєвими формами в даному угрупованні в регіоні досліджень він назвав біологічним спектром. Для різних кліматичних зон були складені біологічні спектри, які були індикаторами клімату. Так, спекотний і вологий клімат тропіків був названий кліматом фанерофітів, континентальний клімат помірної зони – кліматом гемікриптофітів.
Високою опрацьованістю відрізняється класифікація життєвих форм рослин
І.Г. Серебрякова (1962,1964). Він запропонував називати життєвою формою габітус рослин, що виникає у результаті росту і розвитку в певних умовах як вираження пристосованості до цих умов. В основу своєї класифікації І.Г. Серебряков в якості основної ознаки обрав тривалість життя рослини та її скелетних осей. Розроблена ним класифікація достатньою мірою деталізована і містить два самостійні критерії – еколого-фізіономічний і морфолого-біологічний. На їх основі було виділено 4 відділи і 8 типів життєвих форм
Життєві форми рослин за І.С. Серебряковим:
1) Відділ А — наземні і
епіфітні рослини, які включають три типи: 1) дерева, 2) кущі, 3) кущики.
2) Відділ В —
напівдеревні рослини (IV тип — напівкущі і напівкущики).
3) Відділ С — наземні
трави (V—тип полікарпічні трави, VI тип— монокарпічні трави).
4) Відділ D — водяні
трави (VII тип — земноводні трави, VIII тип — плаваючі і підводні трави).
Джерело:
https://dovidka.biz.ua/17580/ Довідник
цікавих фактів та корисних знань © dovidka.biz.ua
https://pidruchniki.com/86611/ekologiya/zhittyevi_formi_roslin Навчальні матеріали онлайн
Життєві форми тварин.
У зоології термін «життєва форма» почали
використовувати пізніше ніж у ботаніці, лише у XX ст. Життєві форми тварин
виокремлюють за різними ознаками для різних систематичних груп.
Так, для тварин
однією з основних ознак для виокремлення життєвих форм, окрім середовища
існування, уважають способи пересування (ходьба, біг, стрибки,плавання,
повзання).
Наприклад: стрибучі тварини — азіатські тушканчики, австралійські кенгуру, африканські стрибунці тощо, які живуть на різних континентах, мають компактне тіло з подовженими задніми кінцівками й короткими передніми. У них добре розвинені м’язи — розгиначі спини, що збільшують потужність поштовху. Нарешті, їхній хвіст — це й балансир, і кермо, і додаткова точка опори. Життєві форми птахів розрізняють за типом їхнього середовища існування й способом добування їжі, у риб — за формою тіла й способом добування їжі. У мешканців водойм — за типом їхнього місцеперебування (планктон, бентос).
Життєві форми тварин дуже різноманітні, в основу їх класифікації покладено тип живлення, характер місцеперебування тощо. Наприклад: стрибучі тварини — азіатські тушканчики, австралійські кенгуру, африканські стрибунці тощо, які живуть на різних континентах, мають компактне тіло з подовженими задніми кінцівками й короткими передніми. У них добре розвинені м’язи — розгиначі спини, що збільшують потужність поштовху. Нарешті, їхній хвіст — це й балансир, і кермо, і додаткова точка опори. Життєві форми птахів розрізняють за типом їхнього середовища існування й способом добування їжі, у риб — за формою тіла й способом добування їжі. У мешканців водойм — за типом їхнього місцеперебування (планктон, бентос).
Класифікація життєвих форм тварин за О. М. Формозовим.
Залежно від середовища існування життєві форми тварин поділяються на:
· наземні (копитні);
· підземні, або землериї (кріт, сліпак);
· деревні (білки);
· повітряні (рукокрилі);
· водні (ластоногі, китоподібні).
Класифікація життєвих форм за Д. М. Кашкаровим:
• плавучі форми:
а) суто водні;
б) напівводні;
• рийні форми:
а) абсолютні землекопи;
б) відносні землекопи;
• наземні форми:
а) ті, що не роблять нір;
б) ті, що роблять нори;
в) тварини скель;
• деревні повзучі форми;
• повітряні форми.
• плавучі форми:
а) суто водні;
б) напівводні;
• рийні форми:
а) абсолютні землекопи;
б) відносні землекопи;
• наземні форми:
а) ті, що не роблять нір;
б) ті, що роблять нори;
в) тварини скель;
• деревні повзучі форми;
• повітряні форми.
Серед тварин також виділяють життєві
форми за особливостями розмноження, способами руху та добування їжі,
пристосованістю до екологічних умов довкілля.
За способами руху в довкіллі Д.
Кашкаров (1933) виділяє такі життєві форми тварин:
- · плаваючі – водні, нектон, планктон, бентос;
- · напівводяні (пірнаючі, непірнаючі); тварини, що добувають корм лише з води;
- · риючі – абсолютні землериї (усе життя напівземлерийні (виходять на поверхню землі);
- · наземні – тварини, що не будують нір (бігаючі, стрибаючі, плазуючі); тварини скель;
- · деревні плазуючі – тварини, що іноді злізають з дерев; тварини, що не злізають з дерев;
- · повітряні форми – тварини, що добувають їжу в повітрі; тварини, що вишукують їжу з повітря.
Загалом біоценози мають у своєму
складі живі організми, які належать до різних життєвих форм. Домінуючі життєві
форми є індикаторами довкілля, що має важливе значення в лісівництві,
луківництві та пасовищному господарстві. Кожна життєва форма виділяється не
тільки зовнішнім виглядом (габітусом), а й характерним ритмом розвитку.
Коментарі
Дописати коментар